ОСОБЕНО ОПАСНА.
Не помня родителите си. Единственото, което имах в живота си,
това е Прескот. Секретно правителствено училище, където малките момичета
се превръщат в смъртоносни машини.
Не е зле. Още веднъж.
Защо толкова мудно! 97, започвай. - Мамка му.
Приготви се. Стартът след, 3, 2, 1...
Хардмън, шефа на Прескот, използвал доста нестандартен начин за обучение.
С това можете да продупчвате съперника си.
Ето ви и пример. - Дами, пригответе се да леете кръв.
Започвайте! Никакво състрадание!
В очите, във врата... - Всичките бяхме сираци.
Не ни даваха да се почувстваме семейство.
Сънната артерия. Стоп!
Да бъдеш възпитаник на Прескот,
означава да живеете на остров. На необитаем остров!
Където, освен вас няма никого.
Какъв е нашият девиз? - Никаква привързаност.
Никаква... привързаност.
Този девиз никога не съм го харесвала.
Започвайте! - Но пък отлично схванах всичко друго.
Бях най-добрата.
Но мечтаех за истинско приятелство.
Но в Прескот това не беше възможно. - Започвайте.
Повече злоба, дами. Повече злоба.
Преценявайте всеки удар.
Удряш, навеждаш се. Удряш, и се навеждаш. По-активно.
В главата, в корема бий. Страничен. Действай с юмруците си.
Тренирате, не за да се защитавате, а за да убивате.
Гадина.
Бях първата от класа, която изпратиха на мисия.
И, както обикновено, номер 84 беше недоволна.
Москва.
За да вършиш тази работа, трябва ти здрава психика.
Затова ни вербуват още от малки.
А и малките момичета не будят подозрения.
Ето и пример.
Каквото и да говоря, тренираха ни добре.
Берлин.
Пътувах из различни държави,
но не можах да не забележа,
че съвсем близко има друг свят- недостъпен за мен.
Шанхай.
Исках да разбера как живеят нормални тийнейджъри,
и започнах да събирам информация.
"Лошите момичета"
Това е Виктория Кнокс. Тя се занимава с незаконен внос на оръжие.
Ако си терорист, и искаш да утрепеш тълпа от хора, първо ще звъннеш на нея.
Външността й да не ви заблуждава. IQ-то й е 140,
и тя го използва, за да ви убие.
За последно я видяха на Корсика преди три години.
И ето, че тя се появила отново. Преди 8 часа.
И най-вероятно отново ще изчезне от обсега ни. Ако не я хванем.
А по-точно,
ако ти, агент 83, не я доведеш тук. Жива!
Почакайте! Какво? - Ти ще бъдеш в група "Б".
Група "Б"? Това е моята мисия! Дори прочетох отчета.
а тя чете музикални списания.
Казах ти, успокой се!
Време ти е да нагласиш главата си за работа, агент 83!
Иначе Виктория Кнокс много бързо ще ти я махне!
Ако всичко върви по план, ще се върнете живи и здрави.
Спасяването на давещите, е проблем... - Проблем на самите давещи.
Всички ли чуха?
Пригответе се. След един час тръгваме.
Чечения.
Кнокс е легенда. Безжалостна, отмъстителна.
И тя има свои сметки с възпитаниците на Прескот.
Имам лоши новини, приятелю. - Здравейте момчета.
Комфортно ли пътувахте? - 36 часа в едноместен контейнер.
Прекрасно. Много добре.
Копенхаген, привет! Ку-ку! Копенхаген мой.
Помниш ли ме?
Харесва ли ти оръжието до лицето? Знам, харесва ти.
Ти също. Хванахме те.
- Ти нямаш оръжие.
Оръжието вече няма да ти потрябва.
А ти все още се занимаваш с малките момичета?
Къде е тя? - Изгуби ли някого?
Ядосан ли си ми? - По-скоро разочарован,
от начина ти на живот. Сложете я някъде.
Привет, как се казваш? - 83, връщай се!
83, обади се ако ни чуваш. Съобщи координатите си.
Това е Хардман, обади се.
83, обади се. Съобщи координатите си.
Не очаквах такъв обрат. Но трябваше да решавам сега.
Това беше моят шанс!
83, това е последен шанс, обади се!
Сър, липсва сигнал. Тя не се обажда.
Маркирай, 83 е деактивирана.
Не можах да повярва, мисия "училище" започна!
Международна програма за размяна на ученици.
Размяна на ученици. Открий нов свят. Намери семейство.
Нютън, САЩ.
Връщане назад няма. - Мечтаела си за това.
Преди години.
Привет. - Здравей!
Аз съм Мегън.
Да се прегърнем ли? - Как е в семейството ти?
Там всичко е различно. - Да се прегърнем тогава. Привет.
Това е Паркър.
Привет! - Привет, Паркър.
А това е Лиз. - Разбира се...
Почакай! Първо дай бележка за ваксини.
Ваксини ли? - И какво?
Мистър Ларсън, здравейте!
Боже, какво правите? - Извинете ни.
Извинете, на сайта имаше снимка... - Стара е. Само трима сме.
Разведена съм.
Извинете! - Но при нас всичко е наред.
Всичко е супер. Дори по-добре да сме трима.
Едни създават отношения, други бягат със знойна аптекарка,
И харчат спестяванията за купуване на яхта. Но всичко е супер.
А твоите родители заедно ли са? - Починаха.
Отивам за колата.
Знаеш ли, мисля, че постъпката ти е много смела.
Да се потопиш в непозната среда- много е трудно.
Знаеш какво е по-трудно? Нинджа тренировки!
Но аз се справям лесно! - Затова ли ти счупена ръката?
Не, паднал е от колело. - Нинджа тренировки!
Кажи още, че баща ни ще дойде тук с яхта.
Лиз, няма да разваляме вечерята.
Погледни я.
Таен агент съм. - Добре.
Мегън, ако имаш желание да отидеш някъде,
сигурна съм, че Лиз с удоволствие ще ти направи компания.
Нали, скъпа? - Бих се повозила на училищен автобус.
А Питър веднъж пръцна в автобуса. - Паркър!
Какво? - Без такива.
Както стане! Не е лесно да се сдържиш. - Първо, сега ще повърна.
Второ, няма да пътувам в училищен автобус.
Но това е част от училищен живот! - И мона също!
Какво е мона? - Когато децата се целуват,
могат да се заразят с това. - Сега съвсем си ми развалила апетит.
Как си? Имаш ли нужда от нещо? - Не, благодаря. Оправям се.
Транспорт идва точно в 7:00? - Транспорт?
Извинете, автобусът... - Да, обикновено около 7:00.
Разбрах.
Много се радваме, че си дошла. - Благодаря ви. И аз.
Добре.
Лека нощ.
На 16 съм. Аз съм като всички. Нормална съм.
Прясно месце!
О, Господи.
Потресаващо! Какво искаш от мен? - Мислих, да ходим заедно.
Напуши ли се? Надявам се бацилите ти няма да предадат на мен.
Това е гнусно! - Нямаш грим.
Прическата ти е нещо особено!
Чуй ме, след 9 месеца, 3 седмици, и 5 дни,
ще напусна този училищен свят, и дори не си помисляй да развалиш всичко.
И така...
облечи това,
и се направи,
че не ме познаваш. Добре?
Добре дошли в училището!
Приветствам всички! Привет.
Да си припомним ученическата ни песничка! Всички заедно!
Май само аз я пея.
Добре. Имам за вас прекрасни новини!
На територията на училището, близалки са забранени!
Най-накрая! - Точно така!
Докато аз съм директор, няма да видите никого с близалка в уста.
Не можем да обещаем!
Да, това ще е трудна година!
Още радвам се да ви съобщя, че...
за първи път в историята си, училището ни взима участие
в международна програма с размяна на ученици!
Нужно ни е разнообразие. Имаме само двама камбоджанци и мексиканец.
Това е първото ти събрание? - Да.
Много е весело тук. - Всъщност не, но всичко е нормално.
Ти си част от групата? - Не. Повече съм по техническата част.
Инженер на осветлението. Ето.
Яко е! Това е твоето занимание.
Инженер. Да, разбирам. Гледах подобни ефекти на кино.
Да, нещо подобно. - Веднага разбрах.
Нищо особено. Чуй ме, каквото и да се случи там,
не го приемай насериозно. - Добре.
Ами, нека да посрещнем,
новата ни ученичка, дошла по размяна от екзотическата
да откачиш... от Канада. Представяте ли си?
Късмет!
Сега си ти! - Да.
Отивай.
Благодаря!
Здравейте, казвам се Мегън. Идвам от град Реджина.
Впечатлена съм от богата история на училището ви, и абитуриентите.
От Реджина ли каза? - Да, окръг 1.
Връщай се в Реджина! - Стига.
Канада е боклук! - Там всичките ли ходят с пижами?
Връщай се вкъщи. - Моля ви, недейте.
??
Спрете!
Мегън от Канада...
не обръщай внимание...
на стадото... - Каш!
Готов съм да променя плановете си...
ако ми подариш усмивката си.
Мегън от Канада. Посрещнете я.
Понякога може да ти е трудно с тях., Не се бой.
Благодаря ти. - Всичко е ок?
Всичко е ок!
Благодаря ти. Супер! Какво посрещане!
А сега да аплодираме рок групата ни, която през март се изкачи
чак на 24-то място в списъците на I Tunes.
Наш мил и любим "Емотакон"!
Емотакон!!!
Почакай, Мегън. Привет, аз съм Миси.
Много съжалявам, че така лошо постъпиха с теб. Децата понякога са жестоки.
Седни при нас. - Хайде, седни при нас!
Наистина ли? Благодаря ви.
Мажоретки сте нали? От отбора? - Точно така!
Знам какво правите. - Правим?
Гледах "Лошите момичета". Два пъти. - И?
Ще ме поканите да седна, да ви се доверя.
И ще ме унизите, за да затвърдите превъзходството си.
Какво? - Няма да стане.
Тя не е с целия си. - Искахме да е за добро.
Гуч, стига вече с тази хартиена авиация.
Честито начало на учебната година. Няма да ви гоня от първи ден.
Седнете на местата си. Отворете учебниците си на най-първата страница.
Спри, Гуч!
Вземи пример, Гуч. Той вече отвори учебника си!
Привет. - Място търсиш?
Да. - Мегън от Канада. Нали?
Инженерът? - Всъщност казвам се Роджър.
Махам го, веднага.
Гладна ли си? - Не.
Както искаш. Сядай. - Благодаря.
Надявам се, че нямаше нужда от това. - Да.
О, не. Надявам се това не беше суицид?
Това е много интересен час.
Да, но ето че мистър Дръм не е от най-квалифицирани преподаватели.
Хей, новата, бъди внимателна. - И грубиян.
И така, какво исках да кажа...
Днес седнахте кой, с когото поиска,
но аз ще реша с кого ще седнете на контролното.
Така че, утре всички ще имат нови места.
И... ще си прекараме супер! Сега изчезвайте!
Не се шегувам. Изчезвайте, и по-бързо!
Радвам се, че се запознахме.
Момента, спрете за малко, мистър.
Знам какво ще правиш днес след училище. - Какво?
Ще се присъединиш към мен.
Знаеш ли, че малко свиря на тромбон? Знаеш ли какво е тромбон?
Да...
Разбрахме се? - Разбира се.
Ще посвирим. Супер!
Готин си. Тръгвай!
Хей, Канада...
Добре, ще те взема в 16:00. Ако закъснееш напиши ми смс.
Добре. - На твоята възраст
да закъснееш с 20 минути е нищо.
Сериозно говоря. Разбираш ли ме?
Говориш ми за трева. - Как разбра?
В смисъл? - Да не си като Хералд и Кумар?
Не, обикновено момче съм, ученик. Но това не значи, че пуша трева.
Не го прави. Това е началото на края. Първа крачка. Почваш с трева, после...
Мъчителна смърт. Смърт...
Това е грях. Кокаин е несъвместим с живота.
Лесно се римува, като поема. - Трябва да вървя. Чао.
Роджър. - Да.
Хашиш също е много опасен.
По-силен е от марихуана. Съвсем малко трябва, за да те хване.
Мен от раз ме захапа.
Здравейте, добър ден!
Привет. - Привет.
Забавно е, че днес седим заедно. - Да, биология е сложна наука,
а ти изглеждаш умна.
Да, голямо съвпадение.
Привет. Ти седна на мястото ми.
Привет, Каш. - Да, ти седна на мястото й.
Привет Каш. - Грешите, моя чин е номер 6.
Сигурна съм, че мястото е мое.
Всичките заеха местата си. - Хайде, Канада, изчезвай.
Всяка година, избирам някой да бъде мой асистент.
Кой ще е тази година? Каш, ти си!
Ела тук, братле. Ти си звездата днес.
А вие, женските индивиди, седнете заедно.
Приятно прекарване.
Стари приятелю, Каш! Захващай се за работа, майсторе.
Мегън, привет. - Привет.
Забелязахме, че харесваш Каш.
Напълно те разбирам. Ако не бях вегетарианка, щях да хлътна по него.
Той е готин. - Каква ирония!
Видя ли тези фенки и кифли, които се закачат за него. Те не са негов тип.
А кой е негов тип? - Който харесва да се преоблича.
Като модел? - Не позна.
Костюм - талисман? По моите сведения обличат го само неудачници.
Те нямат слух и не могат да танцуват. - При нас всичко на обратно.
Команден дух в училището е над всичко. - А Каш обожава команден дух.
Да, и негов Емотакон свири на всички мероприятия.
За какво да си сред фенките му, и да ги надвикваш?
Никакъв! - А с костюм - талисман
ще минеш зад сцената. - С него ще можеш.
И да се окажеш насаме с него. - Лице в лице?
С лице към муцуната. Но побързай, иначе някой ще те изпревари.
Повечето искат да са талисмани. - Талисмани?
Супер! Благодаря! - Няма за какво.
Давай!
Как ви се струва? - Супер! Много добре.
Каквото трябва! Костюмът е твой.
Да! 95, 96, 97, 98, 99, 1000.
В есенна гора, на разклонение на два пътя,
мислих, какво има след завоя, и два пътеки имаше пред мен,
И светът е голям. Но не можах да се клонирам.
Мегън, какво би избрала ти?
При разклонението в гората? Сигурно има капан.
Ще изчакам да се стъмни, когато противникът е по-уязвим, и да нападна.
За всеки случай бих заложила капан, ако се върнат.
Ясно. На твоето място, Лиз, бих запушвал вратата с шкаф.
Странен отговор, момиче. - Кой още иска да се изкаже?
Съгласен съм с Мегън, освен капана.
Както винаги гениален отговор.
Давай, давай!
Какво се случва?
Какво ви трябва? Кой ви изпрати?
Предавам се! - Кой си ти?
Леонард Стейнмън, от Линкълн, втори курс.
Искахме да откраднем талисманът. Традиция е.
Похищение на човек е традиция? - Да.
Училищна традиция...
Само не ме бий по лицето. Само не по лицето.
Чао, Канада!
Почакай, Мегън. Почакай.
Как си?
Изгубила си главата там.
По-добре да си ходя.
Извинявай.
О, Боже.
Здравей, Как са нещата? - Привет. Добре са.
Супер. А кое това момиче?
Тя е новичка. - Ясно.
Бива си я, нали? - Ами... да...
Много е мила. - Така ли?
Как ги наричате? Сладуранка, нещо подобно?
Малка сладуранка? Не ли?
Казваме само, че е готина, и това е. - Или може би бебче?
Не. - Не казвате ли: "Каква мацка мина?"
Не, татко. Никога няма да кажа така. Грубичко е.
Извинявай тогава. - Да се прибираме.
Винаги съм готов да обсъдя всичко, което те вълнува.
Да, запознат съм. - Добре.
От типа на секс... - Аз...
Сексуални връзки. - Да тръгваме.
Да тръгваме.
Хайде, 83, мисли!
спомни всичко, на което те учиха.
Тук всичко е на обратно! - Тих, тихо, какво има, миличка?
Използвах погрешна информация. Как ще се появя отново в училището?
Всичко правя грешно. Абсолютно всичко.
Все едно не ми стига въздух! Все едно съм на разпит!
Но разпит бих издържала без проблеми. Но това е 1000 пъти по-трудно.
Не мога. Не ми се получава. Не мога да понеса това.
Това е... Това е... - Това е само училище. Нищо повече.
Стани. Да седнем. Така по-добре.
На някои им върви, и училище остава най-доброто в живота им. А другите...
Другите 4 години търпят иронии, че nosqt черна панделка,
като Мадона в клипа си "Lucky star".
Какво? - Не обръщай внимание.
Търпим иронията не заради някакъв принцип.
И не защото държим на стила си, а защото ако свалиш панделката,
тези изроди веднага ще забележат малък, цъфтеж, който прикриваш.
Хипотетично.
Това, което усещаш, е нормално.
Последна година в училище, е много сложен етап.
Е, това е. Родителското наставление е завършено!
Ела да те прегърна.
Не търси. Няма нищо там от години.
Оцени ли гостоприемството ни? - Горе-долу.
Трябва ми само името на твоя доставчик.
Ако ни съдействаш, ще имаш лукс килия.
Баня веднъж седмично.
Кроасан в неделя. - Много е мило от твоя страна.
Мога всеки да накарам да говори. - Но и двамата знаем,
че не съм "всеки", аз съм като Дъмбълдор.
Ако размислиш, ние ще те приемем от добрата страна.
За себе си ли говориш?
Ти този, който съсипва животи. - Само на тези, които го заслужават.
Не говоря за престъпници.
Сър, имам важна информация... Но сър...
Тя е готина.
Давам ти последен шанс. Помисли.
Не тръгвай никъде. - Ще те чакам тук.
Знаеш ли какво ми харесва в момчетата, с които работя сега?
Те знаят, че действат като лайнари.
Смешно ли ти?
Ще съжаляваш!
О, да!
Реджина!
Какво се случва? Шегуваш ли се?
85 000 гледания за една нощ.
Аз съм известна? - Като вирус.
Жертва на спермотоксикоз е във възторг. - Виж сега как ще го затрамбони.
Яйца на очи!
Яко ги оправи тези нещастници от Линкълн!
Така е. Сега ще разберат какво е да имат работа с викинги. Реджина!
Реджина, Реджина!
Тя е дебела на това видео.
Не разбирам. Там съм като бясна психарка!
Интернет, е най-краткия път към славата.
Не, не! Не трябва да се показвам в интернет. Това е лошо! Много лошо.
Ето къде си! Ние ще свирим тази седмица. Ще минеш да ни чуеш?
Да, разбира се!
Това звучи страхотно.
Супер, ще се видим. - Ще се видим.
Очевидно, не е толкова лош.
Виж, можеш да ги лъжеш тези глупаци колкото си искаш.
Но не и мен. Аз знам, че си доста подозрителна личност.
Боже мой, съжалявам. Никога недей да се промушваш така.
Не, аз съм си виновен.
Как си?
Извинявай... - Добре дошла.
Благодаря, мястото наистина е готино.
Ето, сложи малко лед. - Да, това е точно навреме.
Да.
Знаеш ли, не съм толкова хилав, колкото може би, ти се стори.
Разбира се. - Хвана ме неподготвен.
Мога да се защитя. - Да, усетих, че се отървах леко.
Благодаря ти.
По гледаемост почти стигна последен клип на Емотакон. Яко е.
Не искам да обикалям интернет. - Наистина? Много хора биха убили,
за да привлекат внимание. Сигурно. Но предпочитам да съм в сянка.
Тогава трябва да се въздържаш от таекуондо.
Всъщност това е смесените бойни изкуства и айкидо.
Таекуондо използвах върху теб, но когато се биеш с няколко...
Какво? - Странна си.
Да? - Да, но ми харесва.
Родителите ти военни ли са?
Извинявай. Сигурно е лоша тема. - Починали са, когато бях още малка.
Израснах в приемно семейство. - Извинявай, не знаех за това. Аз...
Всичко е наред. Откъде да знаеш? - Да, но все пак.
По-добре не прави така, защото може да не стигне лед.
Така ли, Лара Крофт? Искам реванш! - Така ли?
Да, хайде. - Добре!
Хайде, удари ме. - Наистина ли? Ще боли.
Да. Хайде, удряй. Ох, как боли!
Ох, колко боли, дайте лед!
Готово ли е всичко?
Да, почти. Дай ми една минута. - Бих могла да...
Привет. - Привет.
Радвам се, че дойде. - И аз.
Можеш ли да ми помогнеш? - Ще опитам.
Да? Да вървим тогава.
Сега правя нова песен, но искам да чуя мнението на страничен човек.
Ще ти я изпея. Нещо против? - Не.
Още не е довършена, така че не ме осъждай строго.
Много добре ти се отдава. - Какво точно?
Да носиш бремето на славата. Понякога е непоносимо.
Понякога... е приятно да побъбриш с този, който те разбира.
Благодаря ти. - Няма за какво. Разбирам те,
и аз съм засегната от славата.
В живота охраната щеше да те види. - В режим на невидим съм.
Невидим? Сграда от този тип е снабдена с апаратура.
И сензор за движение, и камери. Не можеш да минеш по коридора.
Ако цел е голям баровец, невъзможно да го доближиш.
Невъзможно? - Не. В такъв случай ти му създаваш
условие за душевното разстройство. Отдалечаваш обекта от хората му.
Ще нарастват параноя и подозрителност и ще се самоубие.
Мисля, че тук няма такъв бутон.
Да...
Можеш да го удушиш с кабела от нощна лампа.
Супер! Благодаря, бебчо.
Мисля, че... трябва да си вървя. - Да, няма проблем.
Докато си тук. Родителите на Гоч са извън града, този петък ще има парти.
Задължително ела. - Сериозно ли?
Парти по случай заминаването им за Европа? Супер новина!
В Питсбърг заминават. Но партита стават страхотни. Ще дойдеш ли?
Ще дойда. Разбира се, че ще дойда.
Гаранция. - 100%.
Привет, 83.
Добър вечер, 83. - Как ме намери?
По начина, по който се научих да си връзвам вратовръзка-Youtube.
И така, за кого работиш? За източен блок, за западен?
Или английски? - За никого не работя!
Ще пропуснем лъжите, и нека Педро си свърши работата.
Става ли? Ще е страхотно.
Хардман, моля те... - Знаеш ли, почакай, Педро.
Да не губим време. Трябва ми истина в натуралната си светлина.
Серум на истината. - Шегуваш ли се? От нея няма ефект.
Не се шегувам. А и ще проверим дали има ефект.
Защо... си избягала, 83?
Повтарям въпроса. Защо избягахте?
Ти съсипа детството ми.
Не можех да вдигна ръка, и да кажа: Извинете сър, мога ли да изляза?
Не искам да бъда убиец. Мога ли да бъда изключена от тайното килерско училище?"
Моля те, недей, да не правим потоп.
Да се върнем там, където започнахме.
Кажи за кого работиш?
За никого! Не работя за никого. Заклевам се.
Добре, работих в "Спароу" няколко седмици през лятото. Трябваха ми пари.
Но ти нямаш предвид това! - Спароу? Кога успя да отидеш в Ливан?
Пицария Спароу. Най-голямата верига италиански ресторанти.
Имат много вкусни чеснови питки. - Много са вкусни!
Просто исках да бъда нормално момиче.
Възпитаниците на Прескот не реват! Защо плаче?
Тежко изживява установяването на личността.
Емоционален натиск поради влюбване. Или често гледала бележник на паметта.
Пубертетът е тежък момент за младо момиче.
Само той ме разбира. - 83!
Вие сте агент дезертьор. Това не се прощава.
Почакай малко. Не се пали. Не можеш ей така да ме вземеш от тук.
Градът е малък. Ако изчезне ученичка, всичките ще полудеят.
Ще ме пуснат за издирване. Осъзнай се! Трябва да се върна, и да скрия следите.
Поне ще им кажа, че баба ми се разболя. - Добра идея!
Съгласен съм, но трябва всичко да свършиш бързо. Разбра ли ме? Мегън?
От Регина... - Не правилно...
Знам как се произнася правилно. Мегън от Канада,
трябва да изчезне.
Завинаги. Разбираш ли? - Да.
Отведи я.
Костенурче Нинджа! Хайде, измий лицето си, и си лягай.
Паркър, откъде имаш това? - Не знам.
О, Господи! - Прости ми, Мегън. Тръгвай, тръгвай!
Мегън, какво ти е?
Добре ли си? - Да. Всичко е наред.
Важно е да успееш да се прегрупираш, когато падаш.
Какво трябва да успееш? - Това бяха тайни агенти?
Разбира се, Паркър, но аз съм добре, нищо ми няма.
Само вижте това. Слънцето изгрява, птици пеят.
Ти си Паркър,а ти си Лиз.
Страхуваш ли се от мен? - Да, страхувам се.
Но и не само мен. Ти се страхуваш от света около себе си.
Всяка сутрин си слагаш тази саркастична маска.
Това е средство за защита. Иначе трябваше да градиш отношенията си
със съучениците. А ти се страхуваш да им покажеш истинската Лиз.
Бъди себе си, Елизабет.
Мразя те!
Звучиш странно.
Поредна уместна забележка. Проницателно момче, лишен от бащината обич.
О, Господи! - Тя те разкри.
Млъкни и помогни ми!
Всичко ли е наред? - Малко лошо спах.
Всичко ме боли, все едно ме хвърлиха от кола в движение.
Познато усещане.
Ще ходиш ли на партито при Гуч? - Не знам.
Баща ми е против такива партита. Не знам дали ще ме пусне.
Бди над теб? - Хипер бдене, терор,
навлизане в личното пространство. - Разбирам те.
Приемните ми родители също не ме оставяха на мира.
Не ти даваха да излизаш? - Държаха ме в карцер с дни.
Странни нрави имате. - Дори не ми дадоха шанс
да осъзная какво искам аз.
Да избягаш можеш само през трупа си. - Все пак успя да удържиш на своето.
Понякога и аз искам да се махна от тук. - От тук? Защо? Какво не ти стига тук?
Вече искам нещо ново. Може би да кандидатствам в колеж.
Но не съм сигурен. А ти мислиш за бъдещето си?
Не.
Не? - Не. Тази година е толкова наситена,
че изобщо не мисля за бъдещето си. - Време е. Имаш цял живот пред теб.
Няма значение. Каквото и да правиш, убеден съм, че ще бъде нещо интересно.
Наистина ли мислиш така? - Да... В смисъл, че...
Не съм виждал да правиш нещо неинтересно.
Привет, момичета! Ще правя парти. - Супер!
Елате с приятелки, но без момчета.
Приятно ми е да го чувам. Благодаря ти.
А какво ще кажеш за партито при Гуч? - Да го обсъдим друг път.
Искам сега. - Трябва да тръгваш.
Тръгвай, всичко е наред.
Трябва да дойдеш на партито. Това е нещо ново.
Ще видим.
Мамо, нали няма да й позволиш да отиде? - Ще й позволя. Защо не.
За начало, тя припадна на верандата. - Случва се, може би е пийнала повечко.
И го приемаш спокойно? - Ясно, че присъствието на друго момиче
те кара да ревнуваш, но време е да спреш.
Добре, но смятам, че там за нея не е безопасно.
Защо? - Защото Гуч ще бъде там.
А той е свиня! Знаеш ли какво ми предложи на бизнес курс?
Пиратски ресторант, и след вечеря взимаш сервитьорка за трофей.
Щом е толкова опасно, ти трябва да я придружиш.
Какво? - Да, ще отидете да страдате заедно.
Шегуваш се, нали? - Ще отидеш с нея.
О, Господи!
Опитайте се да се позабавлявате.
Така ти се пише! Ето така! Колко боли!
Паркър! О, Господи, Паркър.
Откъде взимаш тези неща? - От никъде.
Изглеждаш супер! - Благодаря ти.
Ти също.
Тук е супер яко! - Да.
Да, направо страхотно.
Свобода!
Дайте ми чашата на злото!
Все едно това не се е случило.
Добре съм.
Добре съм!
Беше така: запознахме се в Австралия...
Почакай, значи той ти е приятел? Обожавам филмите му.
Не бих го нарекла приятел, но...
да беше видяла какво ми праща на лични...
Това е най-якото нещо, което някога съм чувала.
По-леко, психарка, ще ми развалиш прическата.
Какво правиш тук, 84? И защо лъжеш, че познаваш Хелмсуорт?
Не лъжа. - Какво знаеш?
Какво значение има? - Какво значение...
Успокой се, просто наблюдавам нещата, Мегън.
Значи Хардман те изпратил, за да ме следиш?
Резервен план, ако размислиш. Иначе ще трябва да прилагам сила.
Защо да ми разваляш личен живот? - Не се забелязва, че го имаш.
Парфюмът е от Каш?
Абсолютно вярно.
Да, и между другото,
ще се видим по-късно. Целувки.
Върни се! Къде отиваш?
Какво, по дяволите е това?
Добре дошла! - Извинявай!
С гащи съм. Не се притеснявай.
Не се притеснявам. Ще потърся... - Остани с мен, Лиз Ларсън.
Хайде да поговорим. Остани да си поговорим, моля те.
Знаеш името ми? - Да, какво странно има?
Ти нали и ти знаеш моето? - Знам, че в колонка "Име"
написал си член Конг, пилот изтребител. За мен това беше достатъчно.
Казвам се Бърнард. И Бърнард иска да почерпи с текила Лиз Ларсън.
В тази хубава чаша. - Няма нужда от това.
Бернард има текила, в бутилката с текила.
Ела, и си пийни. - Добре, дай ми.
Ох, ваната... - Удари ли се?
Мисли ли си за абитуриентски бал?
Харесала съм си момче...
Дали той е тук?
Ето го. Това е той.
Дори не си помисляй. - Така ли?
Страхуваш се, че ще ме хареса повече? - Предупредих те.
Той е мой! - Ще видим.
Привет. - Привет.
Искате да се позабавляваме? - Да
Казвам се Каш.
Хетър. - Хайде.
Сериозно ли го правиш? - Да.
Всичко е заради отношенията с баща ми. Той е безчувствен,
а аз не искам да приличам на него.
Трябва да бъдеш номер 1, не искам неудачници в това семейство.
Успехите ти нищо не струват. Побеждавай, побеждавай! Да откачиш!
И понякога...
искам да забравя всичко, за да ме остави на мира.
Жал ме е за теб. Не съм и подозирала...
че си... талантлив актьор!
Шокирана съм! То е монолог от филма "Клуб "Закуска"".
Да. - Супер. Обожавам този филм.
Често не ми вярват, че мога да играя. Съдят по външния ми вид.
Разбира се, не съм професионал, но мисля, че имам талант.
Изключителен талант! - Наистина ли?
Да. - Благодаря.
Привет, Роджър. - Привет.
Привет!
Чук, чук.
Това е Роджър. Виж, това е Роджър. - Привет!
Какво ти трябва? - Влизай. Присъединявай се.
Влизай. - Не, и без мен е забавно.
Във ваната винаги е забавно. - Забавно и яко!
Случайно да сте виждали Мегън? - Кой я търси?
Аз.
Мисля, че можем да му се доверим. - Така ли?
Да, въпреки кривата му усмивка.
Долу е!
Но не си го чул от мен!
Защото мен, никога не е имало тук!
Добре, забавлявайте се. Благодаря ви.
Мегън, случайно да знаеш къде е... Да си виждала... Бернард?
Тази къщурка е толкова огромна! - Кой е Бернард?
Той... Ако и той случайно ще ме потърси,
трябва да му кажеш, че ще бъда ето тук...
под тази кърпичка...
Таксито е тук. Кой ще идва с нас в кафето?
Супер! Да отидем? - Мегън, с нас ли си?
Аз... Трябва да я прибера вкъщи.
Тя и тук се настани добре. Ела, ще закусваме заедно.
ДА вървим, Каш, нали искаш да купонясваш, а не да спиш.
Чуй ме, Лиз. Остани тук за малко.
Ще закуся набързо, и на теб ще донеса нещичко.
Бързо ще се върна. Обещавам. - Добре.
Мегън, някой поканил ли те на абитуриентски бал?
Не. - Да вървим.
Така ли? Добре.
Това е нелепо. Дори не съм изпила където си.
Станах сутрин, и какво видях? Пенис на лицето ти!
С какво си мислила, когато легна в чужда къща.
Ти каза да се забавлявам. - Да се забавляваш,
а не да се домъкнеш в 6 сутринта с нарисуван пенис на лицето.
Погрижих се за нея тям. - Моля?
Дадох й възглавница. - А трябваше да я докараш вкъщи.
Да не оставяш приятелка в къщата, и да закусваш с някакви музиканти.
В семейството ни ние се грижим един за друг. Разбра ли ме?
Да, госпожо.
Олигофрени! С перманент нарисувано. Ще отидеш в църквата така.
Да отидеш при Отеца, с думи: Имам пенис на лицето.
Ще го направя! - Така ли? Тогава да покажем и на баба.
Моля, заповядайте.
Хубав ден е днес.
На последен ред има залепена дъвка. Не искаш ли да я махнеш?
Младежки сарказъм. А пъпки и стомашно разстройство също налице?
Обръсни се. Звънял Мартин Ван Бурен, каза да му върнеш бакенбардите.
Мартин Ван Бурен умира през 1822 г.
Това се случва 14 години преди да измислят телефон.
Затова винаги подкрепях обучението вкъщи. Седни.
Чувате ли ме. Отворете! Какво се случва?
Взимам те! - Какво? Нали се споразумяхме.
Споразумението отпада! Погледни екрана.
Кнокс избяга, и обеща да ни избие всичките
Как е възможно това. - Помогнаха й. Загубих много хора,
Ще отидеш на безопасно място. - Тук съм в безопасност.
Има те и във фейсбук! - С псевдоним.
Взимам те. - Тъкмо ми се подреди живота тук,
не искам да се връщам в Прескот. - Щом, Кнокс разбере къде се намираш,
ще направи всичко, за да те унищожи. Никаква привързаност, 83!
Не мога да живея така повече.
Колко още? Ще закъснеем. Отворете ни.
Ако отказваш, да знаеш, че оставаш на 100% сама.
Няма да се върна повече.
Защо така? Лиз почна да се държи човешки с мен.
А Роджър е мой най-добър приятел.
А вчера най-готиното момче в училището, ме покани на абитуриентски бал.
Никога не съм била на бал. Това е... Няма да тръгвам. Оставам!
Пусни ме. - Запомни, 83,
да спасявам удавниците не ми е работа.
Благодаря ви, най-накрая!
Ако Кнокс реши да дойде тук, нека вземе повече хора,
и повече оръжие. Няма да й е лесно.
И кажи да е преди 22:30. За училището ставам рано.
Не знам защо ми се сърдиш. Не съм те напила аз.
Да, а Пабло Пикасо ме изрисува! Това е... най-унизително,
което може да се случи в училище. - Нали се изми.
Почти... - Какво? О, Боже!
А снимки забрави ли? Отдавна са в Инстаграм.
Да поговорим за нещо положително.
Каш ме покани на бал. Ако не бях тръгнала тогава, щеше да покани Хетър.
И край. - О, Господи. Не ти ли омръзна,
да се вкарваш във филм? Не разбирам, защо толкова зацикли на това момче?
Да, той е красив, свири в група, и какво?
Според мен прилича на Крис Ейнджъл или Брансън Брайън.
Ехо...
Слушаш ли ме? Мегън, къде гледаш?
Залегни!
Пусни ме да карам. - Господи, какво става?
Някой иска да ме убие!
Преследват ни, Лиз. - Виждам го, но защо?
Не съм от Канада. Възпитаник съм на правителствена военна организация
която обучава деца - убийци.
Избягах, имитирах смъртта си, и се изявявах като ученичка от Канада.
Исках да ти кажа. - Трябва да изляза.
Не! Къде тръгна? - Не знам.
Дишай спокойно, дръж се в ръце, иначе ще...
По-добре ли си? - Ограда!
Какво стана?
Какво правиш? - Не гледай.
Полудя ли? - Тя ще свие.
Стой тук.
Парфюмът от Каш?!
Агент 83? Мислих, че всичко е свършено. - Тази негодница е двоен агент, Хрдман.
Хайде, тръгвай.
Кой те разстрои? - Твоят човек за малко да ме убие.
Кой е този човек? - Агент 84.
84? Видя ли я? - Разбира се. Ти я изпрати да ме следи,
а тя се опитва да открадне гаджето ми. - Почакай, почакай!
Кой кабел излиза от разпределителната кутия?
Не, не, червения.
Не съм я пращал да те следи, а и си мислих, че е мъртва.
Загина, когато Кнокс избяга от затвора. - Какво?
Какво е текущото състояние? - Прати ми амуниции. Ще се оправя.
Не, не 83! Предупредих те. Сега си сама по себе си.
Трябва да тръгвам. - Хардман, не ме изоставяй...
Извинявайте. - Точно затова сме с предпазно облекло.
Роджър?
Защо си тук? - Чух за злополуката, и дойдох,
Много ти благодаря. Точно сега имам нужда от приятел.
Ами... Сигурно Каш ще дойде всеки момент.
Радвам се, че не се нарани.
Ще се видим. Чао.
Значи ти си професионален убиец?
Добре, че не ме застреля, като свидетел.
Защо дойде? - Видях семейната ви снимка.
Изглеждахте толкова щастливи, и исках да дойда при вас.
Но със сигурност не исках да стане така. Прости ми.
Седни тук.
Всичко е наред. Аз сън добре.
Само малко синини. Това са... дреболии.
О, Господи. Хардман беше прав. А аз, глупачка, не го послушах.
Аз трябва да се махна.
Ще ни изоставиш? - Само така ще сте в безопасност!
Глупости! Чуй ме.
Съжалявам, че всичко се нареди не както искаше ти.
Но животът е трудно нещо.
На никой не е лесно. И без значение на колко езика разговаряш,
и можеш ли да убиваш хора с обръч.
Да изоставяш близките хора, не означава, че им помагаш.
Раздялата е болка. Повярвай ми,
Всичко е много сериозно. Преследват ме злобни, обсебени от себе си психопати.
Разбери ме,
ти оцеля в училището ни, нали?
След това няма какво да те уплаши.
Моето семейство. Мама, аз, Мегън, Лиз.
Мегън, тръгваш ли? - Никъде няма да тръгвам.
Благодаря за снимката. - За нищо.
Върни очилата за нощно виждане на мястото им.
Извинете, ще мина по-късно.
Благодаря.
И си сложи ето това. - Да, благодаря.
Какво правиш? - Кой?
Ами...
Аз... Това... Ще се чуем. - Да.
Прясно месце! - Да!
"Да"!
Млъкни! Не можеш да ме съдиш.
И нямам намерение. Няма за какво!
Ако следваме план, ние сме в безопасност.
Нека само се опита да ни намери.
Наближава бала. Трябва да се подготвим. - Добре. Да започнем.
Как върви? Готова ли си? - Да. Как изглеждам?
Прекрасно! - Супер.
Един момент.
Затвори очи.
Ето така. Ще сложа малко, да подчертая очите.
Толкова мистични! - Супер!
Аз как съм?
Не си свикнала с токчета?
Ще се справя. - Разбира се.
О, Боже, вече са тук!
Отвори. - Без тебе няма да отида.
Да отидем заедно.
3, 2, 1...
Готово.
Значи ти си с Лиз Ларсън, нали?
Да. Какво да кажа... До нея ставам по-добър.
Браво, Гуч. - Вече съм Бернард.
Бернард съм...
Привет!
Уау, толкова сте красиви! - Да.
Много мило. Харесва ми. - Мерси.
Заповядайте, момичета. - Благодаря. Как е?
Благодаря - Ето, заповядай, това е за теб.
Момичета, безподобни сте! - Благодарим!
О, не, почакайте! За снимка. - Задължително. Хайде.
Усмивка!
Какво правиш? - Чао!
Правете спомени, а не деца. - Мерси!
И помнете, момчета. Каквото направите с тях, аз ще го направя с вас.
Без майтап.
О, Боже, първият бал в живота ми!
Готов ли си? - Винаги!
Бъди готова за всичко. - Добре.
Такава вечер!
А къде е Каш? Видяхте ли Каш?
Не прекаляваме, а така!
Скрий зърната си.
Обожавам тази песен. Ще танцуваме ли? - Да.
Супер!
Може би и ние ща присъединим? - Засега не, може би по-късно.
Разбира се. Добре.
Какво ще кажеш за сиренето? - Не е лош.
Всъщност е привъзходен! - ПрЕвъзходен!
Не, привъзходен. Това е такава шегичка.
Ами... Сиренето превъзходно... - Да, тънък канадски хумор!
Смешно. - Ами, да.
Каш, аз цял живот мечтаех да присъствам на такъв бал,
С теб ми е готино, ти си солистът на известна група.
и важна клечка в това училище... - Чакай малко.
Разкарваш ли ме?
Дори не знам... - Имам една молба.
Каквото и да е, да го обсъдим по-късно. - По-късно?
Да, имам концерт тази вечер, Разбираш ме, нали?
И не искам да напрягам гласа си. - Да, разбира се.
Извинявай.
Жени... На кого му трябват?!
Роджър, глупачка съм, прости ми... - Мегън, недей.
Обиден си ми, знам, но трябва... - Не съм обиден.
Искаш да излизаш с рок звезда, излизай, да купонясваш с тарикати - твоя работа.
Но искам да знаеш... - Не искам.
Чакай. Дълго мислих, и искам да се изкажа.
А какво не искаш? - Да излизам с рок звезда.
Те не са забавни, и не разбират от шеги. И реших...
Реших с кога искам да бъда.
С тен.
С мен ли?
Мислил си, че толкова лесно ще се отървеш от мен, така ли?
Разбирам, че може да е твърде късно, но според изследванията ми,
да танцуваш на бала с това момче, когото харесваш истински.
Мога ли да те поканя на танц?
От къде на къде? Тръгвай си. Имаме среща.
Какво? - Закача ли те?
Откъде я познаваш?
Клякаме долу... - Извини ме за минутка.
Да, разбира се.
Имате среща? - Да, някакъв проблем?
Привет, само за секунда.
Какво правиш? Защо я закачаш? - Имаме нова мисия.
Наистина ли? Каква?
Трябва да я разкараме тази кучка от тук.
Махай се, разбра ли ме!
Момичета...
Ще се махнеш ли ръцете си от Роджър?
Когато разбрах, че си мъртва, беше най-лошият ден в живота ми.
Защото исках аз да те убия!
Какво се случва?
О, Боже! Сигурно има глутен. - Какъв глутен, това е течно.
Соев сос също течен, и има глутен. - Мислиш, че в плодов сок има соя?
Май като дете са ти давали месо на трансгенни крави.
Млъкни! - Ти млъкни!
Изпроси го!
Преди да те убия, искам да те похваля: по-малко приличаш на травестит.
Мерси. Ти имаш хубава рокля. Подчертава целулитните ти бедра.
Ти ми завиждаш, дребна кучка! - Няма за какво, тюлен!
Знам, че си тук.
Мегън.
Винаги знаехме, че това ще свърши по този начин.
Има нож в ръката.
А ти имаш нож в гърба.
А Хрдман толкова много вярвал в нас.
Кнокс ми отвори очите и ми предложи сделка.
Тя ще се погрижи за новото ти семейство.
А аз ще убия теб.
Отгоре на всичко и Каш е луд по мен.
Роджър също.
Какво?
Кучко!
Как си? - Добре, а ти?
По-добре от всички.
Оказва се, че това е забавно. Кого още мога да боцна?
Лиз, да тръгваме. Трябва спешно да си прибираме.
Да, тук в безопасно.
Къде е това момиче? Колко да я чакам?
Трябва да направите нещо относно сигурността.
Мегън! - Добре дошла, 83.
Не си намерила момче за бала? - Защо се върна, Кнокс?
Имам много причини, но да се ограничим с една.
Отмъщение. Можеш да ми наричаш Виктория.
Всъщност не. Не ни е нужна фамилиарност.
Можеш да ми наричаш № 1.
В крайна сметка Хардман така ме наричаше.
Възпитаницата си на Прескот? - Първи випуск, скъпа.
Ние имаме много общи неща, само че аз слушах Хрдман, когато говореше за...
привързаност.
Лиз! - Залових този плъх до къщата.
Нали не искаш те да пострадат. - Хвърли оръжието.
Веднага! - Веднага!
Освободете ги! Не ги въвличайте в това. - Разбира се, че не.
Жалко, че всичко свършва така.
Както и да го гледаме, имаме много общи неща.
За разлика от теб, не съм откачена. - За всичко си има време.
Какво искаш да кажеш, 83?
Ти си първата в Прескот, нали?
Не мисля така. - Моля?
Преди изискванията в Прескот бяха по-ниски, така ли?
Не разбирам, как те приеха там?!
Това момиче има кураж.
Ако искаш да се бием свободно, така ми кажи, кучко.
Вдигни си задника. Да повторя?
Трети рунд.
Горката глупачка.
Мислиш, че ще дойде да те спаси? На Хардман не му пука за теб.
Сама си. - Със сигурност не съм сама.
Тя си има нинджа! - Паркър, недей! Залегни.
Защо, по дяволите...
Ти дойде...
Агент № 1 припадна. Белезниците.
Мегън. Ела при нас.
О, Господи...
Паркър, това беше много глупаво, но много яко.
Ти се върна за мен? - Всъщност върнах се за Кнокс.
А и16-годишни имат нужда от боеви опит. - Ти се върна за мен!
Добре, добре.
Явно и двамата имаме някаква привързаност, агент 8... Мегън.
Имаше по-лоши неща.
Струва ми се, че балът е в разгара си.
Какво? Искаш да кажеш, че съм свободна. - Не точно.
Законспириран агент под прикритие винаги ще ми потрябва.
Ще държим връзка.
Готова ли си за това? - Няма да те пусна сама.
Да вървим.
Да сте се прибрали преди полунощ. - Ще се постараем.
Искате ли да чуете забавни факти за нинджа.
Не много. - Напразно. Аз съм един от тях.
Наистина ли? Влез на www.prescotschool за момчета и попълни анкетата.
Мамо, позволи ми, моля те. - Ще видим.
Отивам да попълвам. - Забавно хлапе.
Благодаря ви.
Привет, аз съм Фени. Това е къщата ми. - Имам нещо за вас, Фени.
Но първо ще ви разпитам. Да вървим.
Толкова отдавна никой не ме разпитвал.
Не ми казваш нищо за тази вечер.
Да не би... си изгубил девствеността си?
Това ли е?
Браво! Ех, ти, палавнико!
Прекрасно, прекрасно.
Значи сега е време да ти разкажа как аз изгубих девствеността си.
Тя беше детегледачка при нас, много по-голяма от мен.
Тя беше нежна и опитна. Беше на 65. - Татко, спри!
Почакай. Сега се връщам. - Къде отиваш?
Роджър, знам, че си объркан. Искам да ти обясня много неща.
Но за първи път в живота ми знам коя съм, и какво искам,
и не се страхувам да го кажа.
Роджър, аз мисля, че си изключителен.
Това е страхотно!
Роджър! Къде мислиш да ходиш? Бързо в колата!
Аз съм добро момче, татко. Трябва да ме пуснеш.
Тя има ли книжка за летене с хеликоптер?
Не ми трябва.
Роджър!
Привет. - Привет.
Юношество, не е най-лесен период в живота.
Удивително изобщо, че сме живи.
Да не забравяш предпазен колан, Роджър! Колан и презервативи!
Ако се стигне до там. Ако не стигне, не се ядосвай.
В крайна сметка, Хардман се оказа прав. Привързаност е опасно нещо.
Да се привържеш, означава да се страхуваш да го загубиш.
Но който ни е скъп, изпълват живота ни със смисъл.
И с тях, не се страхуваш от никакви опасности.